Translation ZALMEN BEHAR
Какво желаете? - Нищо, просто гледам.
Тези костюми са на разпродажба, и са по последната мода.
Не, не искам костюм.
Казвам го, понеже гледате...
Гледам ги защото така ми се иска. Има ли проблем?
Какво ще кажете за пуловер?
Тук виждам само костюми, а не пуловери.
Да, но...
Млъкни!
Добре, този.
Колко струва?
Този е на разпродажба.
Вече го каза това.
Понеже е на далавера.
Далавера?
Толкова е скъп.
Това е на половин цена в съседния магазин.
Може би тези са по-добри...
Лошо! Лошо! Не се навеждай да го прибираш, за бога!
Никога не се колебай. "Тези са по-добри".
Ти го знаеш, той го знае, всеки го знае.
- Да, но... - Ти се страхуваш от клиента!
- Не, не ме плаши. - Плаши те, мамка му!
Никога не губи инициативата. Всичко направи погрешно.
Кой може да ми каже грешките му?
Дрехите му имат нужда от гладене.
Плаши клиента като го пита какво иска.
Точно така. Никога не го питайте "какво желаете".
Питайте "мога ли да ви помогна?" "Имате ли нужда от съдействие?"
Но никога "Какво искате?"
Глупаво е. Освен това,
той спори с клиента. Противопоставя му се.
Правило номер едно. Клиента винаги е прав.
Дори децата го знаят!
Да не споменавам колениченето,
губейки цялата власт, и използуването на ужасния израз "далавера".
Получаваш нула от 100 възможни.
Момчета,
най-високия резултат дотук беше 12.
Имаме много работа занапред.
Някой получавал ли е стоте точки?
Да.
Веднъж.
Той беше съвършен.
Той ни караше всички да купуваме дрехи.
Занесох си вкъщи баскетболна блуза, а аз мразя баскетбола.
Сложил съм я в рамка моята стая.
Той беше машина. Прочиташе мисълта ти.
Магьосник, звяр...
животно родено да продава.
Никога не съм виждал нищо подобно.
Не съдете по това, което виждате.
Всичко това е временно.
Просто място за сън. Това не е истинския ми дом.
Аз съм просто елегантен човек, който иска да живее в елегантен свят.
Твърде много ли желая?
Междувременно предпочитам да нямам нищо, заобиколен с вулгарни обекти.
Един ден ще се преместя оттук, и ще имам живота, който заслужавам.
Знаете ли какъв е проблема на хората?
Хората нямат вкус. Вижте как се обличат.
Ужасно е. И не казвайте, че това е защото са бедни.
Какво общо с това има да носиш такова сако.
Лично аз предпочитам да умра, отколкото да живея посредствен живот,
като повечето хора.
Знам каква къща искам, каква кола искам,
дори къде са те и колко струват.
40,000 евро плюс ДДС.
Кожена тапицерия, табло от дърво, вграден GPS.
Нещата не се мислят. Просто се правят.
Ако седиш и чакаш, си загубен. Късмета не съществува.
Трябва да си го печелиш, всеки ден.
Възможностите са ей там, чакайки те.
Просто трябва да имаш кураж да ги преследваш.
Никога не се въздържам.
Ако видя, че нещо ми харесва, го сграбчвам.
Затова хората са нещастни.
Те са обградени от неща, които харесват,
но не се осмеляват да тръгнат след тях.
ФерПектно ПРЕСТЪПЛЕНИЕ
Без някаква цел, не се постига нищо.
Аз имам цел, един финал, и съм на път да го осъществя.
Добре дошли в моя свят, където всичко е перфектно.
Светлината, музиката, цветовете...
аромата...
- За какво беше това? - За да не ме забравиш.
Как си?
Нервна. Важи ли още за тази вечер?
Десет часа в пробните кабини.
Това е лудост.
Обичам жените. Всичките.
Добре де, почти всички.
Има ли нещо по привлекателно за жена освен необвързания мъж.
Те го надушват. Гледах го в документален филм по телевизия.
Това е нещо генетично, което ги задължава да искат да те оженят.
Женските искат да те контролират, да доминират над теб, и преди всичко,
да се размножават. Трябва да подържат цикъла на живота и всичко това.
Значи избират си мъж, показват си красотите...
и докато си дадеш сметка имаш ипотека,
имаш стадо диви животни които да изхранваш и това е всичко.
Само като си помисля се смразявам.
Това ли е моята съдба?
Не.
Тук си намерих мястото, моето убежище.
Аз съм свещеник в храм на езичници, обграден от моите последователи.
Роксан. Дива и страстна.
Обожава да прави любов в пробните кабини.
Нейните първични инстинкти се проявяват в най-неочакваните места.
Добрия стар Алонсо.
Той ми се възхищава толкова, че ще направи всичко за да ме удовлетвори.
Той е подмазвач, но си го обичам.
- На работа ли сме или какво? - Абсолютно.
Сузана. Женена, с две деца.
Неудържима и очарователна.
Годините на отегчителен семеен живот са я превърнали в секс-бомба.
Хайме, горкичкият.
Не успя да завърши право защото се ожени за бременната си приятелка.
Винаги говори за децата си за да оправдае себе си, но той е добро момче.
Елена. Наивна и недодялана, но нейното тяло е съвършено
Мили Боже, какви гърди!
И каква готвачка. Тези кексчета...
Това е границата.
Тук свършва "Всичко за жената". Моето кралство.
След пътеката, започва тъмната страна. Страховитото "Всичко за мъжа".
Как е.
Добро утро.
Дон Антонио, професионалист. Над 20 години тук.
Харесва си работата. Да облича мъжете.
Въпреки че подозирам, че предпочита да ги съблича.
Въпреки отвратителната му перука,
Антонио е единственият друг кандидат за мениджър на етажа.
Мениджър на етаж.
Знаете ли какво означава това?
Да бъдеш краля. Да притежаваш малко парче от този рай.
Акции в компанията, комисионни от продажбите на всички,
и с времето, шанс да се присъединиш към борда на директорите.
Преди...
Добре, преди беше г-н Емилио.
Спомням си го като безсмъртен бог,
ходеше сред нас, знаейки, че неговата кръв е различна от нашата.
И така беше. Умря от левкемия тази Коледа.
Бам, бам, бам.
Сега поста е свободен, ръководството иска някой от нас двамата да го смени.
Решиха, че ще бъде много забавно
да ни гледат как се разкъсваме един друг.
Продажбите от този месец са решаващи. Или той,
или аз. Няма други възможности.
Готов ли си, шампионе?
Това е последния ден. Ще победиш като нищо. Виждам го.
Носиш ли общите калкулации?
Включително вчера, 90,000 евро.
Ами Антонио?
95,000 евро.
По дяволите.
Не знам как го прави? Продава постоянно вратовръзки и чорапи.
Имам 8 часа, нали?
8 часа започват от...
Започват от...
Задръж, чакай...
Сега.
Здравейте, дами.
- Вие двете изглеждате чудесни. - Благодаря ви.
За мен е удоволствие. Позволете ми.
Какъв приятен мъж.
Ева, опаковай това.
Довиждане, мадам. Вие изглеждате удивителна.
- Какъв ласкател! - Той е неустоим.
- Как вървя? - Добре. Доста добре.
- Какво става? - Познай.
Той продаде нещо голямо.
Няма да повярваш. Смокинг.
- От Новогодишните ли? - Не, от скъпите.
Дето струват...
Това отива много по-добре на очите ви.
Благодаря ви.
Този кучи син. Колко е часа?
- 9:30. - Остава половин час.
Това е невъзможно. Трябва да се продадат 7 рокли, или 4 палта.
Нещо скъпо.
Като плосък телевизор с плазмен екран.
Какво е плазма?
Плазма? Онова нещо дето го слагат в телевизора
Не продаваме телевизори на този етаж.
Трябва да намеря нещо, бързо!
Тогава я видях.
Това беше тя.
Спокойно. Оставете я на мен.
- Но Рафа... - Тихо, ще я изплашиш!
Там беше, точно пред мен.
Разхождайки се сред дамското бельо, като сърна
сред храсталака. Такъв вид дами са рядкост
в тази атмосфера. Дошла е само да прекара следобеда.
Начина, по който носи чантата си. Размахва я напред-назад...
Обещала си е, да не купи нищо само да гледа.
Но в дъното на душата си иска да купува, каквото и да е
да пазарува докато забрави своята болка,
тревогата която я изяжда отвътре, защото тежи 10кг в повече
и никой не я забелязва, тя е самотна...
- Не. - Какво?
- Не ви отива. - Защо?
Това е за по-стари жени.
Направено е да прикрива, вместо да подчертава фигурата ви.
Вие имате нужда от нещо различно.
Така ли мислите?
Не го мисля, знам го.
Трябва да бъде като опаковка за един чудесен подарък.
Като тези шоколади увити в златна хартия.
Нямаме търпение да изядем това, което е в нея.
Един прекрасен подарък.
Вече знам.
Имам го.
- Какво прави той...? - Млъквай. Той е чудовище!
Виж я, цялата е негова.
Не че не е така, но затваряме след 10 минути. Невъзможно е.
Какво е?
Не.
Не мога да ви го покажа. Съжалявам.
- Но защо? - Шефовете ми ще ме убият.
Вече е продадено. Трябва да дойдат да го приберат.
Колко жалко нали.
Тя е прочут клиент.
Тя идва всяка седмица.
Коя е тя?
Не мога.
Не мога да ви кажа нищо повече. Съжалявам.
Моля, кажете ми. Коя е тя?
Не!
Да.
Но тя е много по-млада от мен.
Всъщност,
ще се изненадате.
Тайната е в опаковката.
Вярвайте ми.
Като с шоколадите?
Точно.
Но ще изглежда много по-добре на вас.
Толкова ме ласкаете.
Знаете ли какво? Ще рискувам работата си само за да ви видя с това.
Но нали вече е продадено...
Това ще е нашата тайна.
Никой няма да узнае.
Ами това е. Още един ден.
Вече продадохме всичко. Колко направих?
Почакай, все още остават 4 минути.
Хей красавице, не ми говори с този тон.
Един момент.
- Рафаел не е свършил. - Не затваряй още.
Наистина ви съжалявам. Винаги чакате да чуете
последния сигнал.
Това да не е футболен мач?
Очаквате, че Роналдо ще отбележи гол в последната минута?
Това е работа, а не някакво телевизионно състезание.
Тук се идва за работа. За забавления, са дискотеките.
Соня, скъпа. Сложи това в специалните опаковки за дамата.
Каква лудост нали.
Нали вече е свършено. Не го мислете повече.
Сега важното е да му се насладите.
Когато съпруга ми разбере...
Той ще бъде щастлив ако вие сте щастлива.
Винаги съм го искала, но никога не се осмелявах.
Кой би казал, че това се случва днес...
Благодаря ви. Довиждане.
Е, момчета.
Съжалявам за този тъжен спектакъл, но заради триумфа се налага.
Много ми е трудно, да се правя на скромен.
Толкова трудно!
12,000 евро! Уау!
Касата затваря!
- Поздравления! - Щастие...
Тихичко, почти е време...
Няма да се мръдна...
Спри, това гъделичкане!
Кой е там?
Виждаш ли? Казах ти. Този път ще ни уволнят със сигурност.
Какво? Шегуваш се.
Това беше изцяло твоя идея.
До стената.
Мога да обясня. Работим... - Млъкни!
По-полека.
Тишина! Играете си на "чичо доктор" в пробните, а?
Ще те убия, Матиас.
Трябваше да видиш лицето й.
- Преигра малко, тъпако. - Много сте забавни и двамата.
Чакайте десет минути докато се махна.
Имате 3 часа до следващата ми обиколка.
Има достатъчно време за да нахраниш пиленцето.
Дължа ти една, шефе. - Една?
Имаш предвид дузина.
Дай да те целуна.
Какво ти става, и мъже ли също ти харесват?
- Оръжието ти ме възбужда. - Забрави.
Хей...
- Само три часа? - Малко ли са ти.
- Ще видиш, колко неща можем да направим. - О, нима?
Как е?
Перфектно.
По-бързо!
- За новия мениджърът на етажа. - За незабравимата нощ.
- Наздраве. - Наздраве.
О, да.
Какво става?
Седнал съм върху етикета.
Колко време ни остава?
Един час. И трябва да приберем всичко.
Вече не отивам никъде. Не ме интересува ако ни хванат.
Няма да е лошо.
Моя първи ден като мениджър на етаж.
Вярно, ти си новия мениджър на етаж. Можеш да правиш, каквото си искаш.
Ще бъда твоя робиня!
Ще увеличим продажбите
с 50 процента!
Ще видиш.
Ти си роден за това.
Знаеш ли, че се родих тук. В това легло?
В универсалният магазин.
Не може да бъде.
Да.
Майка ми беше на щанда за аксесоари, да си купи чанта!
Нямаше никакво време за да се извика линейка.
Знаеш ли кой й помогна.
Кой?
- Знаеш ли кой! Кой?
Енкарна!
Енкарна! Ах страхотно!
Тя никога не е излизала от тук.
Точно като мен.
Ще живея и ще умра тук.
Това е моята съдба.
Добре дошли на разпродажбите на "Yeyo's".
Припомняме ви, че сме отворени
от 10 сутринта до 10 вечерта.
Виж колко щастлива изглежда.
Вероятно е минала през целия ритуал.
- Ти откъде знаеш? - Аз? Какво да знам?
За ритуала.
Шампанско, облеклата, вечерята...
Чувала съм.
Да. Точно като мен.
Днес е моя ден...
Как сте, неудачници.
Скапан съм.
Работих цяла нощ. Нали знаете, проверявах стоката...
Какво става? Някой умрял ли е?
Той получи работата.
Какво говориш, коя работа? На кой?
Ти знаеш на кой. Сигурно има някоя връзка.
Точно така. Винаги става с познати.
Не може да бъде. Аз го победих.
Той е горе с шефовете.
Кучи син.
Какъв гаден късмет.
Чекът е бил без покритие.
Днес вече не можеш да се довериш на никой.
Колко жалко нали.
Дон Антонио направи ми услуга. Заври си го отзад.
Това e което се случва на този, които лъже хората. Накрая всичко излиза наяве.
Но,
по-добре да се хващаме на работа.
Тук има купища манекени, които те чакат.
Какви манекени?
Старите манекени трябва да се занесат в мазето.
Това е работа за нови служители.
Изглежда, че все още не си разбрал.
Сега аз съм ти шефа, така че ако не искаш да си загубиш работата,
вдигни си задника и свали старите манекени в мазето.
Чакай, това не са всички лоши новини.
Като се качиш, не се връщай в "Всичко за жената".
Твърде стресиращо е за теб.
Отсега нататък работиш на щанда "Магазин гигант".
Наслаждавай се,
Казанова.
Какво правиш тук?
Не си ли мениджър на етажа?
Не.
Промяна на плановете, а?
На мен също казаха че е временно преди 10 години, така че не се оплаквай.
Аз не се оплаквам.
Просто искам да го убия.
Кой?
Дон Антонио.
Искам да го вкарам в този котел и да го гледам как изгаря в ада.
Гледай.
Гледай как гори.
След пет минути, не остава нищо.
Нищо. Огънят прочиства душата.
Свети Августин го е казал.
Ако намерите някои от нашите артикули по-евтино на друго място,
Yeyo's ще ви върне разликата.
Съжалявам много.
Знаех че не трябва да го правя, но вие бяхте толкова настойчив...
Имате право, вината е моя.
Мислих, че говоря с възрастен човек, способен
да взима решения.
Вместо това с идиотка, която дори не знае парите в сметката на съпруга й.
Хей, не ме обиждайте. Аз дойдох веднага, след като ми се обадихте.
Стойте си вкъщи или по-добре играйте бинго с рестото от покупките
но не идвайте тук да прецаквате живота на другите!
Съжалявам, но не можете да ми държите такъв тон!
Ще ви говоря както искам, стара проститутка!
Дадох ви шанс да бъдете личност, и скапахте всичко защото нямате пари!
Извинете ме.
Рафаел, ела с мен моля те.
Добро утро.
- Съжалявам за това. - Отпусни се.
Не се извинявай. Тези неща се случват. Цигара?
Благодаря. Щом я видях нещо се побърках.
Боже.
Това е сбъдната мечта.
Не те разбирам.
Много елементарно, Рафаел. Уволнен си.
Не можеш да направиш това.
Да, мога. Току-що обиди клиент
пред всички.
Всичко свърши. Събери си нещата и тръгвай. Не искам да те виждам наоколо.
Не можеш да ме изхвърлиш. Това е моят дом.
Не мога? За кой по дяволите
се мислиш?
Ти си просто един смотан служител, като всички останали.
Не като всички. Нямам нужда да си лепя косата всяка сутрин.
Браво! Отгоре на всичко и забавен!
Ще се присмиваш на скапаната ти майка,
Не докосвай сакото ми.
Ще докосвам каквото си искам. Това сако не е твое, то е на магазина. Ти нямаш нищо.
Ще си отидеш с празни ръце
и ще се погрижа, да не си намериш работа никъде вече. Разкарай се!
Не ме пипай!
Отпусни се, тръгвам си.
Нали това искаше.
Сега ще можеш спокойно да пускаш ръце на момченцата от спортния щанд.
Трябва по-внимателно да избираш приятелчетата си.
Хората говорят.
Отпуснете се. Стана случайно.
Наистина стана случайно. Не съм искала...
Нито пък аз, никой не е искал. Но вече се е случило.
Да случило се е, но можем да го забравим? Станало е веднъж...
Точно така. Това и ще направим. Ще го забравим.
Ще ви дам килотите и да забравим за случая.
Какви килоти, за какво говорите?
Не знам защо ги взех. Дори не са моя размер.
Може би заради цвета.
Мога ли да си ходя сега?
Да, вървете, вървете.
Извинете затваряме. Има ли някой?
Не забравяйте да посетите залата с артикули от далечният изток,
изключителна селекция за вас, само тук в Yeyo's.
В пробните кабини. Почуках,
блъснах по вратата...
- Може би е някой идиот. - Хайде да видим.
Има ли някой вътре?
Няма, затова те извиках.
Трябва да проверя, нали.
Това ли е ключа. Не, ще отида за другия.
Нека да опитам.
- Сигурно е пуснато резето... Какво резе?
На вратата. И преди е ставало.
Кажи на тъпото куче да млъкне.
Остави кучето ми на мира.
Голям си детектив!
И това?
Вероятно някакви хулигани.
Не разбирам, как се е заключило от вътре?
Приоритети: Първо,
запази спокойствие. Единственото, което трябва да направя
е да се отърва от тялото.
И след това да намеря тези обувки.
Чакай. Защо правя това?
Аз не съм го убивал! Това беше нещастен случай.
Аз исках да го убия...
но не наистина. Просто го исках мъртъв.
Някак, случайно да умре. Внезапен пожар.
Това е възможно. Гледал съм го по документални филми.
Гадости
Факт е, че не го убих аз.
Самоуби се на куката. Чакай, това е нелепо.
И какво? Понякога истината е абсурдна. Не, аз го убих.
Всеки знае, че го исках. Освен това, току-що скрих тялото.
Аз съм по-виновен даже от Юда.
И онази кучка с обувките ме видя. Тя ще ме издаде всеки момент.
Полицията е на път. Или ме чака отвън!
Излез, горе ръцете!
По дяволите, Матиас. Изплаши ме.
Хей, вие двамата сте счупили огледалото.
Доста откачено, а?
Следващият път първо ме предупреди, да не ви хвана в крачка.
Защо не ме представиш?
Вече я познаваш. Това е жена ти.
Какво копеле.
Знаеш нали, имаш три часа.
Да видим кога ще ме поканиш да се включа и да направим "тройка".
Здрасти Мари, какво правиш. Нищо, просто исках да те чуя.
Няма го.
Няма го!
Добре дошли на разпродажбите в Yeyo's.
Напомняме ви, че работното време е
от 10 сутринта до 10 вечерта.
- Рафаел, къде отиваш? - Аз?
- Да, къде се изгуби? - Да си купя цигари.
- Виж, ченгетата. - Какво става?
Какво става? Дон Антонио е изчезнал!
- Изчезнал? Сигурен ли си? - Да.
Няма го? Никой не го е видял?
Махнал се е! Жена му се обади. Ще ни разпитват всички.
Със сигурност.
Хайде. Не можеш да пропуснеш най-вълнуващото нещо в годината!
Будала!
Господине. Трябва да поговорим.
Така ли?
Ти и Антонио сте спорили вчера.
Не бих го нарекъл спор...
- Той беше малко вкиснат, спореше с всеки. - Точно така.
За всичко.
Дон Антонио Фрагуас Ернандес.
Това е неговата кредитна карта Visa.
- Чистачите я намериха. - Добре.
За какво спорихте?
За...
съжалявам, имам главоболие. Истината е...
че дори не си спомням.
Някакви глупости за вратовръзки
или чорапи... - Винаги преместваше всичко.
Специално вратовръзките. Беше нещо...
- Не можеше да ги понася. - И след това?
Той си тръгна, както всеки друг ден, и аз след него.
Имам предвид, след него, не че съм го преследвал.
Имам предвид, не съм го преследвал или нищо подобно.
Изглеждате нервен.
Нервен? Само заради това, че съм го видял последен
не означава, че съм го убил.
Какво каза?
Простете ми. Не знам какво говоря.
Никой не казал, че си го убил.
Не?
Не са го казали?
Не, не съм.
Така е, никой не го е казал. Всъщност, малко съм нервен.
И никой не е казал, че си последния които го е видял.
А така ли.
Всъщност има някой друг които го е видял след това.
Някой друг? Ами това е...
интересна информация за мен, имам предвид...
иначе може да си помислите, че аз...
Кой беше...
ако мога да попитам? - Това не те засяга.
Във всеки случаи, стой наблизо. Може да имаме нужда от теб.
Какво става, кой е бил?
Някой е казал, че го е видял след като съм си тръгнал, това е невъзможно.
Освен ако не съм се побъркал. Сам ли си говоря?
Не, един момент. Ами ако някой е взел тялото? Разбира се!
Това е! Но кой?
Защо? Защо?
За Рафаел
Нашата любов е вечна
Не се безпокой, те не знаят. Ела в кафетерията.
Подпис: твоя Ангел-хранител
Трябва да е някой от тях.
Роксан?
Бях страхотен в секса, но не чак толкова, че да лъже ченгетата.
Ами тялото? Защо да го взима?
Алонсо.
Знам че ме мрази, и той ме завлече обратно...
Ще направи всичко за да ме види как горя на клада,
но е страхливец и никога няма да вземе тялото. А обувките? Трябва да е жена.
Нищо не разбирам.
Елена? Тя е страхотна. Какви кексчета...
И не й се обаждам от месеци. Тя е!
Иска да отмъсти за Роксан! Но защо да крие тялото?
- Извинете ме. - Не ме докосвайте.
- Чакам от половин час. - Какво?
Искам тази блуза. - Ами вземете я.
За сметка на магазина е.
Пази се.
Къде си, проклетнице?
Покажи се. Спри да си играеш с мен.
Тук съм. Какво чакаш?
Искаш да ме побъркаш, нали?
Ами успяваш.
Може ли?
Не, имам среща.
Аз съм.
Моля?
Аз съм.
Твоя ангел-хранител.
Трябваше да ти помогна. Затова излъгах. За да те защитя.
- Разбираш ме, нали? - Разбира се.
Извини ме, малко съм нервна.
Никога не сме разговаряли така, толкова отблизо.
Извинявай, как се казваше?
Лурдес.
Познаваме се от 10 години.
Лурдес, да, да. Точно така.
Кажи ми...
Извинявай за любопитството, но...
Какво точно знаеш за...?
Всичко.
Всичко?
Проследих те, без да ме забележиш след спора ти с Антонио.
Добре, Лурдес.
Искам да знаеш, въпреки че ще ти прозвучи много странно...
но аз не го убих. Заклевам се в живота си.
Няма защо да се заклеваш, това беше случайност.
- Той ме нападна. Видях го.
Видях го. Той завиждаше за успехите ти с жените.
Не беше точно за това...
Ти беше по-добър във всичко.
Виж, Лурдес.
Не знам какво искаш, защото може и да не искаш нищо...
Искам само да ти помогна.
Чудесно.
Виждаш ли? Това е прекрасно.
И... щом си ме преследвала...
По-късно, когато затвориха...
видя ли ме как нося...?
Тялото към мазето?
Да.
Значи знаеш къде...?
При мен е.
При теб е.
Добре.
Перфектно.
Това е перфектно. Избистря доста нещата.
Защо?
Защо го взе, вместо това можеше...
Да го оставиш където си беше?
Опасно беше. Чистачите започват в седем.
Щяха да го намерят.
Правилно.
Какво щях да те питам... Къде е?
Къде го скри?
Не се безпокой, няма да го намерят.
Намира се в супер секретно място.
Да, но къде?
Не мога да ти кажа.
Не? И защо?
Защото все още ми нямаш доверие.
Не ти се доверявам?
След всичко, което направи за мен? Аз ти се доверявам изцяло.
Просто не разбирам
защо ми помагаш. Никога не сме били много близки.
Винаги е било нещо подобно,
махаме си за поздрав отдалеч, на ескалаторът...
За мен беше много важно.
За мен също. Заклевам се.
Не лъжи.
Съжалявам.
Може би, е било възможно
да имаме повече контакти отколкото сме имали,
но понякога нещата са пред нас...
пропускаме важните и се занимаваме с повърхностните.
Ужасно е.
Това е вярно.
Както и да е, това което ме тревожи е че си се замесила.
Ти нямаш нищо общо с това.
Лурдес! Лурдес, тук ли си?
- Остави ме! - Ако съм те разстроила,
прости ми. Умолявам те.
Направи го отново!
Какво съм направил?
Отблъсна ме.
Винаги съм усещал в теб
нещо като...
отхвърляне.
Все едно ме избягваш.
По пътеките, на ескалаторите, никога не ме забелязваше.
Все едно не съществувах!
Това не е вярно! Излез да поговорим за малко.
Правя всичко за да ти помогна, а ти се опитваш да се отървеш от мен.
Трябваше да кажа всичко на полицията!
Хей, стой тук.
Успокой се, моля те. Нека да дискутираме нещата спокойно.
Не мисля, че да отидеш в полицията е добра идея,
Лурдес. Ти си права.
Между нас винаги е имало бариера, невидима преграда.
Знаеш ли какво беше?
Не.
Стеснителност!
Точно така, аз съм стеснителен.
Ако видя някой по-специален човек, отстъпвам. Инстинктивно е.
Не мога да се справям с дълбоки връзки. И с теб знаех, че ще е такава
от момента в които те видях.
Сериозно ли го казваш?
Нека гръм да ме удари ако лъжа.
Но това беше преди, Лурдес. Нещата се промениха.
За добро или лошо, сме заедно в това.
Ние сме съучастници.
До смъртта ни.
Като в онзи филм дето момичето помага на момчето да почисти кръвта
и след това правят любов на задната седалка?
Да. Не съм го гледал,
но мисля че е, нещо подобно.
Ще го направим тази вечер, след като затворим.
- Тук е. - Къде?
Казах те, че никой няма да го намери.
Тихо за Бога.
Внимателно.
Хвани краката. Краката.
Добре, вдигни го.
Назад, назад.
Вдигни го.
По дяволите, Антонио. Колко тежиш скапаняко.
Винаги съм искала сауна. Толкова е...
- Здравословна? - Романтична.
Ако се измъкнем от това, ще ти купя седем такива.
Донесе ли сатъра?
Отстрани се.
И си закрий очите.
Това може да бъде неприятно.
Трябва малко по-силно.
Знам, че трябва по-силно.
Просто опитвах.
- По дяволите! Какво бедствие. - Нарани ли се?
Не, това е абсолютно безполезно.
Мога ли да опитам аз?
Не.
И не трябва да стоиш тук, казах ти вече.
Нека да помисля.
Трябва да има някакъв начин. Нещо просто,
нещо чисто, професионално...
Работих 4 години...
В Гестапо ли?
В една месарница.
Добре се справяш с този...
сатър.
Тайната е, че трябва да се удря по сухожилията.
Да се разделят костите.
Извини ме за малко.
Лошо ли ти е?
Не.
Малко се развълнувах като те гледам как работиш.
Първо правило от учебника
на професионалния убиец: няма тяло, няма престъпление.
Първия проблем е разрешен.
Сега остава втория: има свидетел, видял твърде много.
Трябва само да вдигна ръката и да го оставя да падне.
Какво ти става? Умират милиони всекидневно.
Мислиш, световните лидери
не могат да спят заради ужасните си престъпления?
Спят си спокойно. Не им пука. Само провала
пречи на съня. Така че, направи го
и ще спиш като бебе.
О'кей.
Първия проблем е разрешен.
Сега ни остава втория.
Какво имаш предвид? Какъв проблем?
Люби ме.
Лурдес, не казвай това,
трябва да вървим.
Няма никой да дойде и ти го знаеш. Имаме три часа.
Но трябва да почистим.
Знам всичко, което се е случило на тези легла.
Дори мога да ти кажа, какво сте яли всяка вечер.
Лурдес, моля те нямам настроение.
Опитай се да разбереш.
Разфасовахме тялото само преди минута.
Какво става? Вече не ме ли харесваш?
Това не е някаква проста работа!
Това е убийство, не помниш ли?
Рискуваме живота си. Трябва да бъдем малко по внимателни.
Да. Не ми е мястото тук, нали?
Това е за красавиците.
Момичетата, които всички мъже желаят. "готините гаджета".
Така ли е?
Има много мачовци, които мислят така,
но чувствителните хора като мен оценяват вътрешната красота,
а ти притежаваш много.
Толкова много. Страшно много.
Тогава докажи ми го.
Живота е нелеп. Дори по-зле. Нелеп и глупав.
Дори нелеп, глупав и много неприятен.
Но това е, което имаме и както е казано, "Няма нищо по-хубаво,
от лошото време" Три месеца по-късно, след сериозна селекция,
ме назначиха за мениджър на етаж.
И ченгетата? Нищо.
Един ден се умориха да задават въпроси и...
изчезнаха. Като Антонио, които е вече легенда.
Рики от щанда "Всичко за спорта"
посещава Куба два пъти в годината
и каза, че го видял на плажа обграден от островни момичета.
Други казват, че е във Вегас с Елвис,
но и това е малко вероятно.
Важното е, че ме оставиха на мира.
Да, това бях аз.
Накрая тържествувах
Моята мечта се сбъдна.
Бях "избрания".
Върнах се от ада за да властвувам на земята
и всички ме обожаваха
Съжалявам, аз... аз не те видях.
Може ли да поговорим?
Да.
Уволни я.
Да я уволниш.
Кой?
Тази.
Елена?
За какво, нищо не е направила?
За това, защото не прави нищо.
Само клюкарства.
И пуши.
Изнервя ме.
Но тя е много ефективна, и приятна...
Приятна? Харесва ли ти?
Не, не съм казал това.
Не лежи. Спал си с нея, точно както с другите.
Добре де, това е вече минало.
Приключило ли е?
Разбира се.
Наистина?
Заклевам се.
Тогава я уволни.
По-висшите видове се приспособяваме към ситуацията,
дори да е много неприятна
Оцеляването ни прави по-силни, и накрая налагаме волята ни...
макар че на пръв поглед може да изглежда точно обратното.
Някои мислят, че тя ме използуваше като KLEENEX,
да облекчава сексуалните си желания.
Може би имат право.
Лурдес разпростря империята изцяло над "Всичко за жената".
Тя разби "Всичко за мъжа" и завзе "Парфюмерията".
Най-невероятното беше,
че продажбите се увеличиха с 20 процента.
Перфектно... перфектно!
Клиентите се чувстваха по-добре.
До тези изроди, всеки би приличал на Грейс Кели.
Дали съм страхливец?
Да, но съм жив.
Продължавам да съм мениджър на етажа. И най-важното,
никой не знае за мен и Лурдес.
Трябва да поговорим.
Не сега, миличко.
Току-що докараха ризите на "EMIDIO TRUCCI" и трябва...
Тази вечер сме при моите родители.
- Облечи се красиво. - Какво?
Казала си им за нас?
Казах им, че сме приятели.
Исусе, не разбираш ли?
Ако ченгетата разберат, че имаме нещо общо, край с алибито ни.
Не ставай мелодраматичен.
От месеци ги няма никакви.
Не трябва да се отпускаме. Също не трябва да разговаряме тук.
В 11h у нас и донеси бутилка вино.
Чакай.
Почакай.
Не е ли по-добре на неутрален терен,
например в ресторант?
Не бъди глупав. Толкова съм разказвала на родителите си за теб,
че все едно те познават
цял живот.
Нещо повече, смятат те като член от семейството.
Глупчо.
- Искаш ли още нахут? - Не, благодаря.
Вече съм сит. Изядох две порции.
Ще обидиш майка ми.
Цял ден е готвила.
Да, но...
Моля те.
Бих желал още една порция
от нахута, много е вкусен, госпожа Конча.
Не го казваш от благоприличие, нали. Чувствай се като у дома си.
Съвсем не.
Никога не съм пробвал по-вкусен нахут.
Дори в луксозните ресторанти.
Казвам го сериозно. Има някакъв
специфичен вкус...
Чесън ли е?
Магданоз?
Не бъде фалшив. Ако не ти харесва, просто ми го кажи.
Видя ли какво направи.
Не трябваше да преувеличаваш. Майка ми не е глупава.
Баща ти не вечеря ли?
Заспал е, не виждаш ли?
Взима лекарства, сигурно?
Не. Защо?
Не мога да ям. Бременна съм.
Тя е 8 годишна.
Не й обръщай внимание.
Учителя ми по физическо ме изнасили.
Майко, моля те! Всеки ден едно и също, не я поощрявай!
Вземи ме, Господи.
Децата искат повече внимание.
Искаш да докараш на баща ти инфаркт ли. Ще те пратя в поправителен дом!
Майка ми винаги забравя.
Миналата седмица беше СПИН. Тя ни преследваше навсякъде
с една спринцовка. - Вярно е. Имам СПИН
и съм бременна 3-ти месец,
и няма да правя аборт. Ще го родя, каквото и да кажеш.
Къде ще живеете
със заплатата на учител? В гимнастическия салон ли?
Остави я мамо, не ставай глупава. Ти си изяж нахута.
Ако ме изпратиш в поправителен, ще отворя газта и всички ще гръмнем.
Добре. Убий ме!
Убий ме!
Убий ме, щом това е, което искаш!
Да видим дали може да се успокоим малко, нали?
Хайде. Дезире...
Как мина ваканцията? Намери ли нови приятелки?
Кой е той?
Приятеля на сестра ти.
Хайде стига.
Казвам се Рафаел.
Не съм те питал, клоун такъв.
Преструвай се, че не съществува.
Психиатърът каза да не й обръщаме внимание.
Един ден, ще платите за всичко, копелета.
Добре.
Нали ще пием по едно кафенце в хола?
Проба, проба.
Дами и господа, ето ни и нас.
Родолфо е под колата. Ние ще го изненадаме.
Родолфо, излез. Знаеш ли защо сме тук.
Ами нямам никаква представа.
Има някой, които иска да ти каже нещо, Родолфо.
- Много неподходящ момент. - Ще се ожениш ли за мен?
Горкия човек!
Защо горкия?
Не знам. Всички тези камери...
Енкарни, какво правиш? Много се срамувам.
А имам толкова работа да върша.
- Лурдес обича това шоу. - Аз, също.
И на мен ми харесва.
Със сигурност, е страхотно.
Но да се ожениш
така изведнъж, без да премислиш нещата...
Ако жените
чакат мъжете да се наканят, къде щеше да е света?
Аз и моят съпруг например...
Вече си го разказвала хиляди пъти.
Защото е истина. Трябваше да напия баща ти за да се ожени
но погледни сега
колко сме щастливи.
Имам нужда от теб.
Скъпа, но това е интимен момент, разбира се че искам да се оженя за теб.
Мъжете никога не знаят какво искат.
Рафа знае. Той ме обича.
И какво чакате? Трябваше да се ожените.
Мини-чайници!
Мини-чайници от порцелан.
Моят баща ги колекционира.
- Чайници? - Не, малки неща.
Ела, няма да повярваш.
Той прекарва тук часове, заключен с неговите колекции.
Има ги всичките. Всички дето се продават по телевизията.
Виж каква красота,
"миниатюрна венецианска маска"
Не са ли прекрасни?
Не може да бъде.
Какво ти става? - Нищо.
Заради тази колекция е...
"декорирани яйца".
Винаги съм искал да го имам.
Аз съм просто един глупак,
обграден от шумна буря.
Погледнете го.
Мислите ли, че страда? Не.
Не си дава сметка за нищо. Ужаса му е чужд.
Загубил е всичко. Останал му е само съня. Празнота.
Но това не е най-лошото
най-лошото е че започвам да го харесам.
Спри, спри.
Лурдес не трябваше да ме напива за да получава това, което иска.
Усмихни се!
Добре, хайде.
Лурдес...
Лурдес, за Бога.
Това се превърна в игра с едно единствено правило:
Ако не правя точно това, което иска тя,
щеше да се обади на полицията.
Всичко изчезваше малко по малко в един тунел без изход.
Внимание! Приближава опасност!
- Забавляваш ли се? - Да, да.
Рафа.
- Кой е този? - Никой.
Рафа.
Какво ти става? - Нищо.
Скрий се. Наведи се бързо.
- Няма място! - Хайде, само за момент.
Рафа.
Рафаел!
Кажи?
Какво правиш тук?
Нищо, малко обикалям...
- Рафа. - Кажи?
- Знаеш ли... - Чао!
Но...
Какво става, луд ли си? Почти ме задуши.
Трябва да слезем.
- Какво? Чакай да спре. - Млъквай.
Скачай!
- Какво? Казах скачай!
Трябва да има изход наоколо.
Хайде, по дяволите.
Хей, не може да останете тук,
опасно е. - Само 5 минути.
Никакви 5 минути! Идете в някой мотел да го правите.
- Не ме бутай. - Хайде, Рафа да си ходим.
Трябва да остана тук само 5 минути! Толкова ли е трудно да се разбере?
По дявалите!
Внимавайте.
Помощ!
Скъпи, добре ли си?
Казах ви, че е опасно.
Проклето дете!
Какво правят?
Проклето дете!
Кажи нещо, любов моя.
Кажи нещо.
Внимавайте с него.
Как беше уикенда?
Да, прекарах добре.
Да, казаха ми.
Какво са ти казали?
Не, нищо...
просто, че те е прегазил...
"Влака на вещицата".
Да, случва се.
Какво съвпадение, че Лурдес е била там да ти помогне.
Имаше много хора, и Хайме също беше там.
Така е. Той беше там с двете си момичета, нали.
И ти с кой беше?
Сам.
Сам? На луна-парка?
Да, сам!
Не знам какво правиха другите там, не мога да контролирам всеки!
- Разбираш ли? - Добре де, успокой се.
Само попитах.
Алонсо, къде отиваш? Нали си говорим.
Ходя също и на кино сам, не е толкова странно!
Ела с нас... и избягай!
и избягай!
Трябва да се махна от тук.
Извинете?
Искам билет за самолет. Където и да е. Какви промоции имаш?
Има евтин полет до Бразилия за следващата седмица.
Твърде късно. Какво имаш за днес?
Днес? Нищо.
Добре, има полет до Пуерто Рико
в 9h вечерта.
- Виждаш ли? Перфектно. - Име?
Рафаел Гонсалес.
Няма да познаеш кой беше тук току-що.
Луд ли си?
Лурдес, аз...
Млъкни.
- Не е това, което си мислиш. - Искаше да заминеш без мен.
Последно време прекарахме толкова време заедно,
и си помислих, че ако се разделим за малко...
Ние сме заедно завинаги.
Не го ли разбираш?
Спри, Лурдес. Не продължавай.
Не мога повече. Всичко свърши между нас.
"между нас". Това звучи ужасно.
Никъде няма да ходиш.
Заплашваш ли ме?
Да.
Ако се махна оттук, ще кажеш на полицията?
Да.
Помниш ли, че ти
разфасова тялото
като някакъв проклет касапин психар.
Предпочитам да отида в затвора. Говоря ти съвсем
сериозно, Рафа.
По-добре мъртва отколкото да ти позволя да си вървиш.
Хайде, тръгвай!
Какво чакаш?
Ти си луда!
Чуваш ли ме! Ти и твоето семейство сте луди!
Няма да го прави. Няма начин.
Не.
Не, не, не.
Няма да го прави.
Тя влиза, тя влиза...
Влиза. Кучка.
Какво прави тук?
Заедно ли сте?
Да, това е моя приятел. Ще се женим.
Поздравления.
Предполагам, че не заради това сте тук...
Това вашите деца ли са?
Да. Имам седем. Всички ме мразят.
Защо?
От къде да знам? Живеят с майка си. Ние се разделихме.
Съжалявам.
Не съжалявайте.
Всяка сутрин, щом се събудя благодаря на бога че се спасих от този кошмар.
Не исках да имам деца.
Но вечерите докато си миех зъбите
тя правеше малки дупки в презервативите.
Но кажете ми, защо сте тук?
Исках да ви кажа за чантата.
Каква чанта? Тази ли?
Тази? Не, за друга. Дето ми я откраднаха.
Вие ми казахте да не се колебая
да дойда, каквото и да ми се случи.
Трябва ми някакво описание.
На кое?
На чантата.
Размер, цвят, вид...
И списък на съдържанието.
Само моята кредитна карта и клетъчен телефон.
Това ли е всичко?
Глупаво, нали?
Чудесно.
Довиждане. И съжалявам, че ви обезпокоих.
Няма нищо. И не се колебайте да дойдете ако има нещо да ми кажете,
колкото и глупаво да изглежда.
Отпусни се, нищо не съм казала.
Благодаря.
Кажи, че ме обичаш.
Кажи го сега.
Обичам те.
В този момент осъзнах, че ада съществува,
както и дявола.
Той носи пола и сутиен кремав цвят.
Задник такъв! Винаги ми крадеш вестниците!
Идва момент когато здравият разум дава път на депресията.
И депресията заглъхва, и започва неврозата.
И накрая, само в най-екстремни случаи,
като през война или в лагерите на смъртта, състоянието става
близко до лудостта, ума се разпада
и вече не можеш да различиш, кое е реално
и кое не е.
- Какво ти е? - Нищо, добре съм.
Трябва да си почина. Добре съм. Просто уморен, това е всичко.
Трябва да я убиеш. Не бъди страхливец.
Дон Антонио.
Това не е истина. Ти си мъртъв. Не може да говориш с мен.
Това е заради теб, нещастнико.
Ти съществуваш само в мислите ми. Моля те, върни се обратно вътре.
Убий я. Трябва да я убиеш. Трябваше да го направиш преди месеци.
Забрави. Да убиеш не е лесно.
Няма нужда да ти напомням че...?
Твоята смърт беше нещастен случай.
Но ти беше причината и добре ти се отрази.
Сега си мениджър на етажа, нали? Това е, което искаше.
Твоето беше случайност, нищо повече.
Ти си болен, Рафаел.
Убий я преди да е твърде късно. Стига си го мислил.
Мисленето не е престъпление.
Нали ти казваше, че не трябва да се мислят, а да се правят нещата?
Хей, не ми обръщай гръб
когато говоря, безсрамник.
Кармеле,
занеси тези ризи долу.
И спри да се смееш!
Кой, аз?
Да, ти!
Всички вие!
Мислите, че не забелязвам ли? Смеете се зад гърба ми. Всички вие!
Помогни ми, Господи!
Помогни ми!
Снимайте!
Какво правите? Свали това.
Рафаел Гонсалес, предполагам.
Това не се случва.
Ти не си реален.
Типична реакция, Рафаел.
Просто се отпусни. Поеми дълбок дъх
и отговори на този въпрос.
Ще се ожениш ли за мен?
Помисли малко, Рафаел.
Но не твърде дълго. 6 милиона ни гледат,
и не искаме да сменят канала.
Хулиян!
Хулиян, нашето дете се жени!
Ами, аз...
Истината е...
между нас двамата имаше...
една много специална връзка...
Не го казвай! Не го казвай!
Аз те...
Аз...
Искаш да я убиеш!
Моля, не по телевизията! Оставете ме на мира!
Извини ме Рафаел, но това е на живо.
С това заявяваш
че не приемаш да се ожениш за Лурдес?
Не, не.
Не съм казал това.
Просто... си го представях по друг начин.
Хванала те е натясно и те притиска!
Не можеш да позволиш това!
Погледни я, всеки момент ще заплаче
Не се отказвай! Не сега!
Рафаел!
Рафаел! Рафаел!
Рафаел!
Ще я убиеш ли? Да или не? Ще я убиеш ли?
Да!
За Бога, да!
Рафа!
Виждате. Любовта е способна на всичко.
Ще се върнем след рекламите.
Кампой се обажда. Спомняш ли свидетеля по случая Фрагуас?
Да, грозната. Току-що се ожени по телевизия.
Предполагаш за кого? Невероятно, нали?
Изглеждаше толкова невинна.
Заподозрени? Не се шегувай. Виновни са.
Трябва да го правя.
Няма връщане назад.
Трябва да го правя.
Имаме нужда от план. Перфектен план.
Нещо математическо. Уравнение с два неизвестни.
Място и време.
Къде и кога.
Мили.
- Какво правиш, върни се в леглото. - Идвам, любов моя.
Момчета и момичета,
време е да помислите за подарък за ден на бащата.
Не забравяйте да посетите
"Всичко за мъжа".
"Анатомия на убийството", "Опит за убийство"
Ферпектно престъпление
Перфектно е с "П", не с "Ф".
Цената нали е правилна?
Но пише "Ферпектно". Защо?
Вероятно грешка.
Не може да има никакви пропуски.
То е...
перфектно.
Перфектно.
По дяволите.
Ферпектно престъпление. Лошо.
Мили!
Затвори си очите.
Какво мислиш?
Нещастни клоуни!
Момичетата ги харесват. Можем да ги лансираме на мода.
Мода на клоуните.
Разбираш ли концепцията?
Ярки цветове, размъкнати панталони, папийонки, огромни обувки...
Оригинално е.
Заеми се с това и го представи на шефовете утре.
Това ще ги побърка!
Сигурен съм в това.
Идваш ли в леглото?
Гледах телевизия.
Добре, но не се бави. Трябва да ми направиш
масаж на краката.
Болят ме краката от ходене напред назад.
След мъничко съм с теб.
След това ще правим любов.
Знаеш, че не мога да заспя без да правя любов.
Да, скъпа.
Престъпление!
Не е ферпектно, не е ферпектно...
Престъпление...
Не е ферпектно...
Престъпление.
Какво става? Държиш се странно.
Който аз? Така ли мислиш?
Толкова се промени.
Преди не обичаше да се разхождаш в парка, а сега обичаш неделите.
Обичам неделите. Забавления, блъскащи се колички...
Виж! Виенско колело!
Не, уморена съм.
Хайде, гледката е страхотна. Да тръгваме.
Не се чувствам добре. От какво се страхуваш?
Хайде, наведи се малко. Поеми малко свеж въздух.
Страх ме е от високото. Защо ме доведе тук?
За да проверя нещо.
Какво?
Нищо.
Това, че сме нормална двойка, че можем да излизаме,
и да се веселим като всички останали.
Опитваш се да се отървеш от мен, нали?
Да се отърва от теб?
Аз, да се отърва от теб?
Как можеш да си помислиш такова нещо?
Аз те побърквам... - Не.
- Държа се прекалено собственически. - Не.
Съвсем не. Просто имаш силен характер.
Сватбата беше така внезапна...
Спонтанна.
Беше естествено. Страхотна лудост.
Кога ще имаме бебе?
Какво?
Имам предвид,
защо да имаме само едно? Защо не три?
Или четири?
Когато детето е единствено е толкова самотно. Аз страдах много.
Никога нямах с кого да играя футбол.
Между другото, погледни
онова семейство там. Толкова е щастливо.
Толкова им завиждам.
Къде?
Там долу.
Наведи се.
Лурдес, какво направи?
Ще падне!
Внимавайте! Внимавайте!
Хвани й ръката!
Хвани я!
Какво правиш?
Ще падне!
Нещастник!
Помогни ми!
Рафа.
Хвани я!
Внимавай.
Спокойно, всичко премина.
Просто се изплаши, това е всичко.
Слава Богу бях тук да те спася.
- Търсите ли някой? - Да.
- Мъжа, който сяда там. - Кампой? Не е идвал.
Знаете ли кога ще се върне?
Не.
Тук не обясняват нищо. Освен това, е ужасно.
Накрая всички ги хваща полицията.
Защото това са филми, глупако.
Направени са да разубеждават хората.
В реалния живот лошите печелят.
Това, което трябва да направим
е да изглежда не както е всъщност.
Слушай, това е решаващо.
Трябва да изглежда по един начин
когато всъщност е съвсем различно.
Да изглежда не както е всъщност.
Това е тайната.
В Yeyo's можете да запазите вашите играчки предварително
и да започнете ги плащате през февруари.
Внимавай можеш да се пребиеш г-н Мениджър на етаж.
Да.
Какво става? Проблеми с асансьора?
Не, добре си работи. Просто иска малко ласки,
това е всичко. - Както всички.
Повреден
Какво правиш?
Нищо, моя любов.
Тези, плакати трябва да се сменят.
От миналият сезон са.
- Следвай онази кола. - Веднага.
Не разбирам.
Тя го преследва.
Опитват се да ни объркат.
Може ли да ме придружите? Страхувам се да вървя сама.
Трябва да тръгвам за Алуче.
Ще ви платя добре.
Вече бях на път за вечеря вкъщи в Алуче.
20 евро за 5 минути. - Добре, но бързичко.
Ето. Мога ли да тръгвам вече? Трябва да си ходя в...
Алуче, вече знам. Какво, прави по дяволите?
Скача на трамплин.
- Но басейна е празен! - Поне не ви изневерява с друга.
Слушай внимателно, той е пред мен и скача.
Повтарям, скача на трамплин.
А тя го наблюдава тайно.
Това е много по-сложно отколкото очаквахме.
Всичко съвпада.
Този мост е принадлежал на Антонио Фрагуас. Без съмнение.
Имаш ли план? Ти си най-добрия.
Млъквай. Защо си облечен така?
Откъде да знам? Кой знае какво ти е в главата.
Кажи ми го, гений. Женоубиец. Ти си развратник.
Не мисля нищо да ти казвам.
Пазиш тайни, а?
Ако ти кажа, ще проваля всичко.
След всичко, което направих за теб.
Плана е много деликатен.
Деликатен? Звучи ми доста комплицирано
Не знаеш какво мисля, и не искам да го обсъждам с теб.
Точно така! Дясната ръка да знае това, което прави лявата.
Не трябва да се доверяваш дори на себе си.
Харесва ми.
Параноично, но ми харесва. Вече имаме ферпектното престъпление!
Конзола за 10 видео-игри,
само за 50 евро...
единствено в Yeyo's.
Хванах те! Хайде, виж.
Какво мислиш? Купих я тази сутрин.
Сигурно струва цяло състояние.
О, това няма значение вече.
Знам, че не бях съвършения съпруг.
Имах проблем да приема нещата в началото, но...
Но стигнахме дотук, нали?
Прости ми, бях толкова глупава.
Не знам какво ми става.
Толкова съм искала това, да мислиш за мен.
Всеки час.
Всяка минута, всяка секунда мисля за теб.
Това е така романтично.
Има толкова много хора наоколо.
Влизай вътре.
Сега?
Защо не?
- Ами ако ни чуят? Невъзможно.
Напълно е звукоизолирано.
Рафа.
Рафа! Мъртъв си!
Чуваш ли ме? Мъртъв си!
Те планират нещо. 48 часа?
Кажи му да забрави.
Обади се на съдията. Питай го дали е достатъчно.
Повреден
Седмица на Африканското обзавеждане,
най-екзотичните артикули за да обзаведете къщата си...
сега в Yeyo's.
И запомнете, винаги най-добрата цена.
Рафа.
Има пожар в универсалният магазин. Охраната току-що се обади.
Искаш голямо семейство, а?
Не можеш да ме нараниш, Лурдес.
Не? Защо?
Защото си влюбена в мен.
Романтични ли ставаме?
Целуни ме.
По-добре ме разфасовай както направи с дон Антонио.
Мислиш, че съм лош човек?
Мислиш, че съм лъжливо копеле? В сравнение с теб съм самата невинност!
Преструваш се на добра защото трябва,
след това използуваш всеки шанс да излееш цялата натрупана ярост на някой!
Полицията ще бъде тук съвсем скоро.
Добре! Нека да дойдат! Нека всички да дойдат!
Обади се на майка ти и сестра ти. Липсват ми.
Умирам да ме видят с теб, ти умираш ако те видят с мен.
Накрая е все същото.
Ти ме превърна в нормален човек.
Просто още един от милионите идиоти
с посредствен, обикновен живот,
обградени от деца и супермаркети.
Аз не исках да бъда такъв. Исках да бъда... елегантен.
Убий ме! Аз съм вътре в главата ти.
Не си ли даваш сметка?
Можеш да ме убиеш, но никога няма да ме забравиш!
Ти си грозна, Лурдес. Много грозна.
Ти не си виновна. Но и аз, също!
Света, в който живеем, ме кара да те мразя.
Хората, списанията,
телевизията... кога си виждала някой като теб да води тв-програми?
Кога си виждала някоя грозна да се вози на Ферари?
Или да целува мотоциклетист? Кога?
Не го мислиш, това което казваш.
Не го мисля ли? Така мислят всички, любов моя!
Целият свят. Така сме възпитани, дали ни харесва или не.
Не!
Трябва да има някой, който е различен!
Не мърдайте!
Полиция!
Искаш доказателство? Нека да попитаме този мъж.
Не стреляй. Тя е много нервна!
Горе ръцете!
Тя не спря да казва. "Огъня прочиства душата".
Така ни учи св. Августин.
Това е лъжа! Лъжа!
- Лъжа! - Ръцете.
И двамата.
Защо първо мен?
Кой го е грижа? Трябва да започна с някой.
Виждаш ли?
Какво ти казах?
Помощ. Някой да помогне!
А сега към Мадрид. Пожара в универсалния магазин.
Очевидно огънят е бил предизвикан от една от неговите предполагаеми жертви,
Рафаел Гонсалес, чиито останки все още не бяха намерени.
Източници от полицията коментираха че
високите температури причинени от горящите материали
могат да изтрият всички следи на органичен живот.
Това се случи...
Пет години по-късно
Хубавото на големите градове е че никой не го интересува дали си жив или умрял.
Малка промяна на външния вид беше достатъчна да започна нов живот.
Отначало беше трудно, признавам
Но след две години тежка работа, накрая си имам собствен бизнес.
Опитах се да създам стилна атмосфера
където мога да предложа персонално съдействие.
Ако всичко върви добре, догодина ще отваря втория си магазин за вратовръзки
в шопинг центъра в Алуче. След това, кой знае?
Не съм я виждал.
Нямах куража да я убия, но резултата е който има значение.
Направих нещата да изглеждат така, не каквито са всъщност.
Не съществувам, мъртъв съм нея, и за полицията.
Най-накрая съм свободен.
Това е тайната: Опознай себе си,
както е казал Декарт, или Сократ или някой там?
Някой хора търсят по-добър свят. На мен този ми е достатъчен.
Имам това, което исках. Вижте около мен.
Нещата вървят добре. Повече от добре.
Всичко е... ферпектно.
Това няма да продължи. Това е временна мода.
- Мислиш ли? - Два месеца, три най-много.
Като подгънатите панталони или подплънките. Накрая омръзват.
Вратовръзки. Мъжки вратовръзки.
- Какво говориш. - Ще бъде хит, ще видиш.
Ще завземат пазара. Версаче ми го каза.
- Версаче е мъртъв. - Точно така.
Той е приятел с Баленсиага, който е от родния ми град. Виждаме се често.
И... какво ще кажеш за чорапите?
Версаче спомена ли за чорапите?
Не стигнахме до това. Но ще го питам следващият път, когато го видя,
да видим какво ще каже. - Добре.
Триумф на модата на клоуните.
Нашата любов е завинаги
Translation ZALMEN BEHAR